![](https://myling.se/wp-content/uploads/2022/09/fjaril.jpg)
Förr anses den döde ge sig tillkänna i form av ett djur, vanligen en fågel eller fjäril. En ung kvinna och hennes mormor gjorde en överenskommelse på dödsbädden. Mormodern var väl införstådd med att barnbarnet var förtjust i djur och sade att hon skulle komma tillbaka om ett halvår och visa sig. Fem månader senare knackade det på fönstret. Kvinnan tittade ut och såg att en blåmes hackade på rutan. Hon gav fågeln mat och den satte sig i hennes hand för att äta.
Iakttagelser av fjärilar och fåglar under perioder då de är ovanliga i naturen är förenade med känslan av kontakt med de döda. Enligt äldre svensk folktro kunde den döde visa sig form av en fågel eller ett annat djur.
Satte sig en fågel och började sjunga utanför fönstret, som vi sett i den moderna motsvarigheten ovan, eller flög in i stugan trodde man att fågeln var en ängel eller en död släkting. I flera olika kulturer anses fåglar komma och hämta den dödes själ och vara en länk mellan de döda och de levande.
En duva, som i kristen tradition är en symbol för själen, hemför de välsignade, en korp hämtar de fördömda. I äldre tid trodde man att människans hug lämnade kroppen i form av en fågel. Trollkäringar förvandlade sig exempelvis till skator. Fåglarna är likaså förknippade med varsel, tydor och används inom spådomskonsten. I äldre tradition var fjärilar förknippade med dödsvarsel
Sedan medeltiden har vita frun observerats i en stor del av Västeuropa och förekommer ofta i litteraturen, till exempel i Sir Walter Scotts romaner, vilka var ofantlig populära på 1800-talet. Det förnäma slottsspöket är därutöver tema för musikstycken och operor
2 758 visningar